מים אפלים
ומחר נוכל להתאמן - בשירה, נכון?
- כן! - אוקי, נתראה מחר!
- ביי! - להתראות!
ביי.
יושימי... אף אחד לא בא לקחת אותך?
יושימי מאצוברה.
ובכן, לבעלך אין שום התנגדויות לגבי חילוק הרכוש.
אז זו...
הבת שלנו?
כן.
הוא מתעקש ברצינות להיות האפוטרופוס החוקי.
למה הוא אומר את זה עכשיו?
הוא זנח אותה לגמרי מההתחלה.
אולי פשוט אף פעם לא שמת לב לזה אולי הוא...
לא, זה בכלל לא זה.
הוא שוכח את יום ההולדת שלה כל שנה.
איפה את גרה?
כרגע אני מחפשת דירה בשבילי ובשביל הבת שלי.
אבל אני אחליט על משהו השבוע.
- רק שאלה קטנה. - בטח.
האם זה נכון שבעבר קיבלת טיפול פסיכיאטרי?
הוא אמר לכם את זה?
כן.
זה היה לפני שהתחתנו.
לפני 10 שנים.
עבדתי כמתקנת היגוי ברומנים באותה התקופה, ו...
את מתכוונת מתקנת שגיאות כתיב, משהו כזה?
נכון.
וכמה מהרומנים שעבדתי עליהם באותו זמן...
היו מאוד ציוריים וסדיסטיים.
אז זה הפריע לך בעבודה.
לא, אתה מבין, התוכן היה פשוט מזעזע...
והייתי צריכה לקרוא אותם שוב ושוב.
אז זה הזמן שהחלטת ללכת לטיפול?
כן.
אני מבין.
האם זה...?
לא, זאת לא אמורה להוות בעיה.
אתה יודע...מאז בכלל לא הייתי צריכה ללכת לטיפול.
אל תדאגי בגלל זה.
ואם שום דבר רציני לא יקרה,
לאמא בדרך כלל יש את היתרון כאשר הילד מתחת לגיל 7.
נכון.
כל מה שהייתי בשבילה בעבר... זה כבר לא נחשב.
היי, עובדה זו עובדה.
מה רע בלספר את האמת?
אני לא חושבת שתצליח להגיע רחוק ככה.
תמשיכי עם כיוון הנהר.
ממש כאן? תודה רבה.
עייפה?
זה יהיה הבית האחרון, אוקי?
בסדר, אני ממשיכה ללכת...
איקוקו...
למה את חושבת משמש החדר הזה?
זה איפה שאוכלים.
ומה לגבי זה?
איפה שישנים?
ומה עם החדר הקטן הזה?
זה החדר שלי!
אוקי, אני הולכת לראות את החדר של איקוקו. ביי!
היי!
כמה קומות?
וואי, אני לא יודעת...
את יכולה לספור אותם?
- אז מה אתם חושבים? ממש מציאה, הייתי אומר.
אנחנו נחשוב על זה.
תודה.
- גב' מאצוברה? - כן.
בואי תיכנסי.
בבקשה, תיכנסו.
המנהל של הבניין גם גר פה.
אז את יכולה להרגיש בטוחה כשאת מגיעה הביתה בלילה.
מאוכזבת?
זה קצת ישן.
אבל הבניין מוצק, את יודעת.
בבקשה.
מר קאמיה,
ביקשתי ממך לנגב את זה.
מצטער, דלי של מים נשפך כאן מקודם.
אחריך.
איזה כיוון?
הנה אנחנו כאן.
תיכנסו פנימה.
בת כמה את, איקוקו?
תגידי לו בת כמה את.
כמעט 6.
או, את בגן ילדים.
כן!
איפה החדר שלי?
מה לגבי זה?
כן!
הגן ילדים ממש קרוב לכאן.
ובשבוע הבא אנחנו מחליפים את הטפטים של הקירות.
ואז זה יראה ממש כמו חדש.
הלחות כאן היא ממש זוועה.
ובכן, עם כל הגשם שהיה לנו...
רוב האנשים משתמשים בחדר הזה כחדר שינה.
או, נכון... לא הראיתי לך את המטבח.
בבקשה.
אנחנו משפצים גם את המטבח.
את תראי שממש קל להשתמש בו.
את יודעת שגם המשפחה הקודמת אהבה את הדירה הזאת.
".הציפור הראשונה משיגה את התולעת"
אני מבינה.
זה רק שתיכן, נכון?
כן.
או, אז יש לכן המון מקום! ממש מציאה.
איקוקו?
אולי היא יצאה החוצה?
אני יוצאת לבדוק.
איקוקו?
סלח לי, הילדה הקטנה שלי הייתה כאן?
לא ראינו אותה.
באמת...
בארון, אתה ראית אותה?
הוא אמר שגם הוא לא ראה אותה.
איקוקו!
זו...
הבת שלי!
איזו קומה זו הייתה?
אני לא יודע. כולן נראות אותו הדבר.
איקוקו?
איקוקו!
אמא!
מה עשית כאן?
חיפשתי אותך בכל מקום.
מאיפה השגת את זה?
זה היה על הרצפה.
איפה?
שם.
לא גרים כאן ילדים כרגע בבניין.
ובכן, אולי כמה ילדים באו לשחק פה.
יום המזל שלך.
לא.
היא לא יכולה לשמור על זה.
אנחנו לא יודעים למי זה שייך.
תיזהרי, מתוקה.
אין בעיות!
"אבידות ומציאות"
שלי!
היי!
תחזרי לפה!
טיפשונת!
ממש שומעים הכל, הא...
כן, ממש שומעים.
צריך להיזהר...
כן, להיזהר!
מה לעזא...
תצחצחי כל שן 10 פעמים.
כן, אני סופרת!
צ'יז ! צ'יז!
ילדים, אני רוצה להכיר לכם...
את החברה החדשה שלנו, איקוקו מאצוברה.
היי, אני איקוקו מאצוברה.
אני חושבת שאת מסוגלת ליותר מזה...
כל הכבוד! נעים להכיר אותך!
כל הכבוד!
איזו קומה, אמא?
קומה ראשונה, בבקשה.
כמובן.
מה...
הלו?
סלח לי.
מים נוזלים לנו מהתקרה.
אני יושימי מאצוברה, אני בדיוק עברתי לדירה 305.
יש כתם רטוב על התקרה שלי, ומים מטפטפים ממנו.
ובכן, הבניין מאוד ישן את מבינה...
אז הוא קצת רעוע.
אוקי, ו...?
אני ארשום את זה ביומן.
אוקי, ילדים!
בבקשה כולם להיות בהקשבה מלאה.
אני רוצה להכיר לכם את החברה החדשה שלנו ביום הראשון שלה כאן!
תוכלי להגיד לנו איך קוראים לך?
היי, אני איקוקו מאצוברה!
עכשיו בואו נהיה כולנו חברים טובים של איקוקו, אוקי?
אוקי!
- בבקשה. - תודה.
אנחנו מאמינים בלתת לילדים את החופש לעשות מה שהם רוצים.
זו הפילוסופיה החינוכית הבסיסית שלנו.
כל הילדים שלנו כאן מאוד חברותיים.
איקוקו תרכוש לה חברים מהר מאוד.
תודה.
על לא דבר.
או, תודה.
תודה. - בבקשה.
אדוני, קובאג'אשי כאן.
שמעתי שקראת לגב' צושימה טיפשה?
באמת, אתה כמעט בכיתה א' עכשיו.
אמרת את זה לקוסאנו ויוסוג'י נכון?
שגב' צושימה היא טיפשה.
למה היא טיפשה?
איך אמרת את זה...
"גב' צושימה טיפשה "בגלל שהיא שמנה.
נכון?
מה קורה כאן? כל מי ששמן הוא טיפש?
ובכן?
למה אתה בוכה?
קובאג'אשי!
כן, למה? אתה חושב שזו אשמתנו?
ובכן, זו רק אשמתך!
הלו?
הבניין אולי ישן, אבל אני ממש בספק אם זו הסיבה.
אני חושבת שזו נזילה מהצנרת מהקומה מעלינו.
אולי בדירה שמעליך...
זה גם מה שאני חשבתי, אז עליתי למעלה לבדוק.
אבל אף אחד לא ענה.
סיימתי.
אוקי, אני אומר את זה מחר למנהל הבניין בעצמי.
לא, אתה מבין...
הוא לא יעשה שום דבר, לכן התקשרתי אליך.
אבל אני לא מעורב בהנהלה, את מבינה.
אבל המים...
מטפטפים מהתקרה.
אוקי, נתראה מחר!
מצטער שנאלצת לחכות, הייתי קצת עסוק.
איפה היינו...
או כן, יושימי מאצוברה.
יש לך ניסיון קודם, נכון?
עבדתי עד לפני 6 שנים.
נכון, נכון...
בהוצאת סאניו... חברה די גדולה.
כמו שאת יכולה לראות, אנחנו חברה די קטנה.
למה עזבת את סאניו?
התחתנתי ואז נולדה לי ילדה.
או נכון, נכון.
את בטוחה שתהיי מאושרת כאן?
המשכורת לא תהיה גבוהה, את יודעת.
ובכן, אני נמצאת במצב עכשיו
שהייתי ממש רוצה להתחיל לעבוד בקרוב.
כמובן...
אני לא מתכוונת לקחת כל עבודה שיש...
זה בסדר. אני מבין.
מר קונו!
אני בא!
תסלחי לי שוב.
מצטער על זה.
מה קרה?
ביי. תודה.
הנה אמא.
הלו?
מי אוסף את יושימי? היא חיכתה לבד במשך...
מה? את לא יכולה...!
אז מי מגיע לאסוף אותה היום?
אני מבינה.
יושימי...
היום אבא בא לאסוף אותך. אז תצטרכי לחכות עוד קצת, בסדר?
מה עם אמא?
אמא ? ובכן, היא...
אדוני, מה אני יכול לומר?
מחר זה פשוט מוקדם מדי בשבילנו בשביל...
גב' מאצוברה?
או כן, עבדתי ב...
הוצאת סאניו עד שנולדה לי בת לפני 6 שנים.
העבודה שלי הייתה הגהה, ואני מצפה...
לעבוד איתך.
נכון...
היי, חכי רגע...
גב' מאצוברה!
איקוקו.
איקוקו...
ראית את הילדה הזאת? גובה 1.40
מיצוקו קאוואי,בת 5,נולדה ב-11 במרץ 1993 גובה 1.40,משקל 20 ק"ג שיער שחור ארוך.
נראתה לאחרונה ב-7 ביולי 1999, לובשת מעיל גשם צהוב עם כובע.
איקוקו!
אמא!
מה אתה עושה!
לא הייתה לי ברירה!
את לא אספת אותה!
אל תתערב.
מחכה שם לבדה...
את יודעת מה ההרגשה?
בואי.
בואי נלך.
- זה כל כך יפה. - נכון?
רוצה לנסות?
בואי נקנה כמה בדרך הביתה.
איפה נדליק אותם?
אנחנו נהיה בצרות אם נדליק אותם על המרפסת.
אמא?
אני לא צריכה אף אחד מלבדך.
אבא אמר לך משהו?
אני מצטערת, מתוקה.
את יודעת מה?
אני יכולה להתמודד עם כל דבר, כל עוד את איתי.
יש לך הודעה חדשה אחת.
מדבר מר קונו, מהוצאת מיצובה.
אני באמת מצטער על כל הבלגן שהיה היום בראיון שלך.
בכל אופן, חשבתי, אם את רוצה,
מחר תוכלי להתחיל לעבוד בהגהות.
לא!
מה?
קיבלתי עבודה!
באמת? כל הכבוד!
עשית את זה!
קומה עליונה, אמא?
בבקשה.
- קומה רביעית. - צעצועים.
עולים למעלה!
אוקי!
בואי!
לא!
איקוקו, לא...
או! זה כואב!
הנה.
אבל זה לא שלך, מיצוקו.
זה לא הוגן.
מה?
אני אוהבת את זאת, אז אני אתן לך אותה במקום.
את אוהבת את זה?
איקוקו, תסגרי את המים ותצאי החוצה.
אבל היא אוהבת את האמבטיה... היינו כאן הרבה זמן.
בואי תצאי עכשיו, הגיע הזמן לצאת.
אוקי, בואי נשחק מחבואים!
כן!
אחת, שתיים, שלוש...
אבן, נייר, מספריים!
אוקי, מאוס הוא זה!
אחת, שתיים, שלוש...
ארבע...
היי, אני יכולה...
זה המקום שלנו. תתחבאי שם.
אני מוכנה!
מה קרה?
ובכן...
היא פשוט נפלה והתמוטטה? זה אף פעם לא קרה.
בטח כפיתם עליה לעשות משהו.
ממש לא...
אתם שניכם...
מה עשיתם לילדה שלי!
לא עשינו לה כלום.
אבל...
תנסי להירגע.
בואי, בואי נדבר.
נראה שבזמן האחרון, איקוקו מתנהגת קצת מוזר.
מסתבר שהיא מדברת לעצמה הרבה.
גם שמעתי שאת גרושה.
זה בטח משפיע עליה.
אנחנו רואים את זה הרבה אצל ילדים של הורים גרושים.
"בואי מהר הביתה, מיצוקו"
למען האמת, גם היא התנהגה די מוזר.
בכל אופן, במקרה של מיצוקו,
אמא שלה נטשה אותה. פשוט קמה יום אחד ועזבה.
אף פעם לא שמעת עליה?
הילדה שנעלמה לפני שנתיים.
מיצוקו קאוואי. היא הייתה אחת מהילדים כאן.
האם היא...
עדיין נעדרת?
כן.
אני חושב שהיא נחטפה ע"י חבורת סוטים.
סליחה?
מסתבר שאת מאחרת לאסוף את איקוקו כמעט כל יום.
"כמעט כל יום"? זו ממש הגזמה...
או?
ובכן, לפעמים...
הגעתי לשם מאוחר בגלל העבודה, אבל באמת...
"...כל יום" מי אמר לכם את זה?
והאם זה נכון שהכאבת לה בזרוע ופרקת לה את הכתף?
פרקתי לה?
למה לא...ברור שלא!
ומה לגבי להסתובב לבד בלילה?
את מכחישה את זה?
הייתי ילדה אז.
ההורים שלי התגרשו.
מסתבר שעשיתי את הדברים האלה מבלי להיות מודעת אליהם.
אבל זה היה רק לתקופה קצרה.
ואני יכולה להבטיח לכם שזה לא יקרה שוב לעולם.
אם האמא לא יכולה להראות שהיא יכולה לגדל את הילדה...
תפסיק לנפח את כל העניין!
על מה לעזאזל את מדברת!?
אל תכחיש!
- בבקשה, בואו נישאר רגועים. - מי זה?
אני מר האמאדה. עורך הדין הפרטי של מאסאטו נישיוקה.
להשתמש ככה בבן אדם...
להיות המרגל האישי שלך!
היי, אני פשוט דואג לאיקוקו.
ממתי?
לא אכפת לי איך אתה יכול להצדיק את זה...
תפסיק לשחק במשחק המלוכלך הזה!
בבקשה, שניכם.
אנחנו צריכים לקבוע את הפגישה הבאה.
נכון. אני מצטער.
אז זה היית אתה...
והתיק... אתה שמת אותו שם.
מה?
התיק האדום, על הגג!
- למה עשית את זה!? - על מה את מדברת!
- למה!? - גב' מאצוברה!
תירגעי!
בואו ניכנס פנימה, מר האמאדה.
את בסדר?
את עדיין שקועה במחשבות.
אם תתני להם לראות אותך ככה,
הם יחשבו שאת לא יציבה, מה שיכול רק להזיק לך.
המזכירה שלי בחופש היום, אז זה אולי קצת חזק.
אופס! שכחתי את החלב והסוכר.
אם הם ייקחו אותה ממני...
אני...
בעלך נראה מאוד רציני בעניין.
הוא יכול להתמודד מולך, בכל מקום, בכל זמן.
הם אומרים שעם ילדה מתחת לגיל 7,
לאמא יש את היתרון.
אבל אם תמשיכי ככה, תחלשי מיום ליום,
יהיה בלתי אפשרי בשבילך להשיג משמורת על הילדה שלך.
בכל מקרה, תדעי שזה הזמן הכי קריטי.
אם את רוצה להמשיך לגור עם הבת שלך,
הדבר הראשון שתצרכי לעשות זה להתעשת על עצמך.
נכון...
בואי, אנחנו לא יכולים להתרחק ככה מהמטרה עכשיו.
זה יהיה בסדר. בואי נילחם בזה ביחד.
תודה.
היא אכלה צהריים היום?
בטח.
ילדות...הן כל כך חמודות.
דודה, את כבר עוזבת?
כן, אני צריכה ללכת לחנות.
את יודעת איך הוא משאיר לי לעשות את הכל.
אני מצטערת, אני יודעת שזה רחוק בשבילך.
את היחידה שאני יכולה לבקש ממנה.
זה בסדר.
גידלת יפה את איקוקו.
הרבה יותר טוב ממה שאמא שלך נתנה לך.
היא פשוט לא יכלה לחשוב על אף אחד מלבד עצמה...
אוקי, להתראות.
תודה.
ביי.
תודה.
איקוקו...
איקוקו!
איקוקו...
אמא!
איקוקו...
איקוקו?
את שם?
זאת אני. איקוקו נמצאת איתך?
לא.
אל תשקר.
לא הייתי משקר לגבי זה!
למה, מה קרה?
יושימי! מה קורה?!
איקוקו!
איקו...איקוקו!
הלו! תפתחו!
הלו!
איקוקו, את נמצאת בפנים?
איקוקו?
איקוקו...
איקוקו?
את כאן?
איקוקו?
איקוקו!
שוג'י ומיצוקו קאוואי.
מיצוקו קאוואי...
אני יכול להיכנס?
בטח.
מה את עושה?
אנחנו עוזבות.
אז איקוקו תצטרך...
להחליף שוב גן ילדים?
בדיוק.
למה לא לחכות קצת?
אני לא יכולה.
גב' מאצוברה,
את יודעת שגם ככה אנחנו בחיסרון במצב שלנו כמו שהוא.
אם שוב פעם תעברי דירה, תחשבי איך הוועדה תראה את זה.
אני לא רוצה לשמוע את זה עכשיו!
מיצוקו חזרה לדירה למעלה,
והיא מנסה לקחת את איקוקו!
אז הדירה למעלה הייתה פתוחה...
אני מבין שאתה מאוד עסוק,
אבל מאוד הייתי רוצה שתראה את זה.
מה לעזא...?
מר קאמיה!
אבל נעלתי את זה...
וואו, צדקת...
מה למען השם...
המשפחה של הילדה שנעלמה...
מתי הם עזבו?
ובכן, בואו נראה...
בסוף שנה שעברה, לא?
האבא גר כאן לבדו למשך תקופה מסוימת.
הוא אמר שלילדה הקטנה שלו אין בית לחזור אליו.
מה שאומר,
שהמים כאן זרמו לפחות במשך החצי שנה האחרונה.
מר קאמיה,
גב' מאצוברה התלוננה על כך, נכון?
האם בדקת את זה?
מר קאמיה,
יש המון אנשים שמחכים בתור למשרה שלך.
המון יכולים להחליף אותך.
מר אוחתה,
אני יודע שהיא גם התקשרה אליך באותו עניין.
ובכן...אני...
ובכן...
מה לגבי הצעדים ששמעתי?
ובכן, אנחנו יודעים שאיקוקו הייתה כאן.
אז גם מישהו אחר יכול היה להיכנס לכאן.
התיק היה ממש כאן.
זרקת אותו שוב?
ובכן, זרקתי אותו פעם אחת.
אבל זה כל מה שאני יודע.
ואז הוא נעלם...
אולי אמונה תפלה.
בכל מקרה, זה בטוח ילדים מהאזור.
תראה כמה זה מלוכלך...
ניקית את זה?
זו העבודה של חברת הניקיון.
אני יכול ללכת עכשיו, נכון?
אופס...
את חושבת שהוא התעצבן?
ואז בדיוק שם,
ראיתי מישהו.
ראית משהו בבירור?
זה היה ממש לרגע, אבל ראיתי משהו.
ואת בטוחה שאף אחד לא היה שם כשבאת לבדוק.
ובכן, כן...
רואה את הכביש המהיר שם?
ואת אור הניאון על הבניין הזה?
מתקן המים הזה חשוף לאור מכל הכיוונים.
אז אם משהו עובר ממול האור,
הוא מראה צל על מתקן המים.
אז זה יהיה טבעי שהעיניים שלך מתעתעות בך.
למרות ש,
לבוא לכאן לבד בלילה, ולראות מה שאת ראית...
זה יכול להפחיד כל אחד.
עורך הדין של בעלך גם בדק את העניין,
והסכים לתנאים.
אני לא חושב שתצטרכי להתפשר על העמדה שלך.
תודה.
רק תזכרי,
זה פשוט סדרת הליכים משפטיים שמבוצעת ע"י עורכי דין.
אז פשוט תמשיכי עם השגרה היומיומית שלך, ותישארי מרוכזת.
בסדר.
היי, כבר עברת את חצי הדרך.
איקוקו.
מוכנה לחזור בחזרה לבית הספר?
בטח!
ובכן, את כבר נראית יותר טוב.
אני באמת...
רוצה להודות לך על כל מה שעשית.
לבדי, הייתי כל כך מבולבלת...
בכלל לא.
אני רואה שאיקוקו צריכה אותך.
ושאת צריכה אותה. זה הכל.
אני רואה עכשיו שאני צריכה להיות חזקה יותר.
אבל זה עדיין לא נגמר.
ההחלטה הסופית תהיה כנראה רק בפגישה הבאה.
בכל מקרה,
אפילו אם משהו יקרה לפני זה,
אל תפעלי לבד.
תצרי איתי קשר מיד.
אוקי.
אחת, שתיים, שלוש!
כל מה שהדודה מכינה זה אורז אוקיו.
היי, אל תשכחי, את היית חולה.
אבל זה טעים, לא?
אני אוהבת את זה יותר.
היא הביאה את המים שלה כדי להכין ארוחת ערב.
באמת?
כן, היא אמרה שהמים כאן לא טובים.
כן...
המים כאן בטוח לא הכי נקיים.
את בטוחה לגבי בית הספר מחר?
אני בטוחה!
אוקי! בואי נכין את הדברים שלך.
אוקי, אני אלך לחפש את התיק שלך.
איקוקו... איך זה הגיע לכאן?
אני לא יודעת.
עלית בחזרה לגג?
אני נשבעת, אני לא יודעת.
אני לא אכעס עליך, אז רק תגידי לי את האמת.
עלית לשם שוב?
לא!
אוקי.
אני מצטערת.
מתחבר לתיבת הודעות קולית...
הלו, זה קישידה...
הלו, משרד עורכי דין קישידה.
היי, שמי יושימי מאצוברה
האם מר קישידה נמצא?
הוא לא נמצא כרגע, והוא לא יחזור היום.
באמת?
טוב, תודה רבה.
לא!
איקוקו, תישארי כאן.
אמא.
תישארי כאן!
דו"ח ניקוי מיכל מים:
7/14/99
נראתה לאחרונה בתאריך 7/14/99
איקוקו...
איקוקו!
מה קרה?
מה לעזא...
הנה.
לעולם לא אעזוב אותך לבד שוב.
אני אהיה לצידך לנצח.
הכל יהיה בסדר.
איקוקו?
אמא...
אמא?
אמא!
אמא?
אמא!
לא!
תישארי שם!
בבקשה...תפסיקי...
אני לא אמא שלך!
אמא!
לא, איקוקו!
תפסיקי!
איקוקו!
אני...
אמא שלך...
אמא!
עשר שנים מאוחר יותר...
- בואו נתקשר אליה. - אוקי.
הלו ? אנחנו כאן.
אוקי, אנחנו נחכה כאן... ביי.
היא באה?
כן, היא אמרה שהיא מיד יורדת.
- בואו נקנה גלידה. - כן!
בואו.
איקוקו, את באה?
מה? לא, אני בסדר.
אני לא זוכרת הרבה מהתקופה שהייתי בגן הילדים.
רק לתקופה קצרה מאוד...
הייתי גרה ביחד עם אמא שלי.
- אמא! - אני מצטערת, מתוקה.
את רואה? הנה אמא!
- אני כל כך מצטערת. - בכלל לא.
אוקי, נתראה מחר.
ביי!
להתראות.
יושימי ואיקוקו מאצוברה.
אמא?
ברוכה הבאה הביתה.
גדלת כל כך.
למה...?
אף אחד לא אמר לי.
גרת כאן במשך כל הזמן הזה?
הבית של חברה שלי ממש קרוב לכאן.
אני הולכת לשם היום.
זה ממש ליד גן הילדים שהייתי בו.
משפחת שימיזו, את מכירה אותם?
זה גן הילדים שלי, לא...
ליד תחנת האוטובוס?
זו הייתה....הכוס שלי.
אז את כבר בתיכון...
איך שהזמן עף!
אם רק הייתי יודעת, הייתי באה לראות אותך כבר ממזמן.
זה בסדר.
באת לראות אותי היום.
אמא?
זוכרת כאשר אמרת,
שתוכלי להתמודד עם כל דבר כל עוד אני אהיה איתך?
בטח.
האם את...עדיין מרגישה כך?
כן.
יופי.
אמא...
אני יכולה לגור כאן איתך?
אני אומר לאבא בעצמי, בסדר?
אני בטוחה שהוא יאשר את זה.
יש לו אישה חדשה עכשיו, ויותר ילדים.
אני...
איקוקו...
אני מצטערת, מתוקה...
שאנחנו לא יכולות להיות ביחד.
אמא?
אמא!
אמא שלי הייתה כאן, במשך כל הזמן הזה...
מגינה עלי.